IHMISEN TAHRA
Olet USA: N presidentti, muhinoit 22-vuotiaan harjoittelijan kanssa -
ja luulet että hän pitää suunsa kiinni? Tuskin!
Clintonin onneksi ei mennyt suoraan Oprahin puheille.
Starrin porukka säikäytti tytön pahasti.
11 miestä kimpussa, jo on kimppakivaa!
Siksi hän puhuu Linda Trippille ja kelle vain. Varsinainen hölösuu.
Jos Clinton ei aavistanut sitä, hän ansaitsee virkasyytteen.
Olisi nainut tyttöä. Se luo lojaaliutta.
Mitä Kennedy olisi tehnyt? Tai Nixon? Olisivat sanoneet:
"Paitsi sinä, myöskään isäsi ei enää ikinä saa töitä."
"Eikä äitisi eikä veljesi."
"Perheesi ei tienaa latin latia, ellei suusi pysy kiinni."
Clinton, vanha juristi, ei halunnut laueta.
Ja kun laukesi, peli oli pelattu. Rapatessa roiskuu...
Kesä 1988 oli tekopyhyyden aikaa.
Kommunismin romahtamisen ja terrorismin kauhujen välillä -
oli aika, jolloin suihinotto oli kaikkien huulilla.
Coleman Silk toimi dekaanina ja klassisten kielten professorina -
Athena Collegessa, Massachusettsissa.
Hän opiskeli NYU: Ssa ja Oxfordissa, opetti Englannissa -
ja oli USA: N ensimmäisiä juutalaisia klassisten kielten opettajia.
Dekaaniksi päästyään -
Coleman karsi opetusohjelmasta kaiken turhan -
ja kiskoi Athenan keskin- kertaisuudesta erinomaisuuteen.
Siinä samalla hän hankki koko joukon vihamiehiä.
"Laulakaa, jumalat, vihasta Akhilleun..."
Lopulta "vainon henki" iski Colemaniin.
Eurooppalainen kirjallisuus -
kumpuaa itse asiassa kapakkatappelusta.
Ja mistä Akhilleus niin tulistui?
Hän ja kuningas Agamemnon kiistelivät naisesta.
Neidosta ja hänen ruumiistaan.
Seksuaalisen saaliinhimon iloista.
Akhilleus, yliherkin taistelukone -
koko sodankäynnin historiassa.
Akhilleus kärsii tytön suhteen tappion -
ja eristäytyy sen yhteisön ulkopuolelle -
joka kipeästi kaipaa hänen suojelustaan. Akhilleus...
...joutuu luopumaan tytöstä.
Ja niin saa alkunsa suuri eurooppalainen kirjallisuus.
Ja siksi, 3000 vuotta myöhemmin -
me aloitamme juuri siitä.
Neiti Cummings, voitteko kertoa...
Ei taaskaan paikalla.
Entä William Thomas?
Onko hän täällä?
5 viikkoa, enkä ole edes nähnyt heitä vielä.
Onko näitä ihmisiä edes olemassa?
Vai ovatko he jotain kummajaisia?
Tiesittekö te, että Cummings ja Thomas ovat afroamerikkalaisia?
Miten olisin tiennyt, näkemättä heitä?
Mutta sanan kummajainen käsitesisällys on tuttu?
"Kummitus", professori Roux.
Viittasin ektoplasmiseen olemukseen.
Näin kuuluu sanan ensimmäinen merkitys:
"Kummajainen: Kummitus, aave."
Muistuttaisin sanan toisesta merkityksestä:
"Poikkeava, omituinen."
Miten olisin näkemättä tiennyt, että he ovat mustia? Tiesin vain -
että he olivat näkymättömiä. - He ovat tehneet valituksen.
Neiti Cummings järkyttyi... - Heitä ei ole näkynyt luennolla.
Ovatko he olemassa, vaiko kummajaisia? Huomatkaa lauseyhteys.
Mutta... - En lopettanut vielä!
Kyse on vain heidän poissaolostaan -
ja opintojen julkeasta laiminlyönnistä!
Neiti Cummings järkyttyi? Älkää nyt!
Tämä rasismisyytös on väärin, sanomattoman väärin!
Ja te tiedätte sen!
Kiitos kaunis, Herb.
Minä erosin.
Jätin sen tyhmän laitoksen. Missä viimevuotinen puhelinmuistio on?
Odota. Mitä tapahtui? - Sain syytteen rasistisesta ilmauksesta.
"Kummajainen". 50 vuoden takainen puhekielen ilmaus... - Tiedän.
Missä se muistio on? Haluan sen lakimiehen.
Muistutitko että dekaanina palkkasit Herb Keblen, ensimmäisen mustan...
Afroamerikkalaisen. ...tiedekuntaan?
Eikös Herb ole johtoryhmässä?
He ovat ystäviämme! Eikö Herb avannut suutaan? - Toki.
"Valitan, en voi auttaa". Mitä paskaa.
Nostan rähinän, jota he eivät unohda! Tämä on järjetöntä!
35-vuotinen urasi...
Nyt me kokoamme joukot ja keräämme nimet vetoomukseen.
Hyökkäämme kahdelta rintamalta.
Hankimme lakimiehet. Tiedän pari...
Coly... - Mitä?
Jokin on vialla. - Tiedän.
Mitä tarkoitat? - Coly...
Mikä hätänä?
Istu alas. Mikä hätänä?
Mikä sinun on?
Olen pahoillani. - Ei se mitään.
Iris Silk kuoli tuntien päästä miehensä käsivarsille.
Puoli vuotta siitä Coleman tuli elämääni.
Asuin yksin järvenrantamökissäni Athenan liepeillä.
...yksityiselämään liittyviä kysymyksiä -
jollaisiin yksikään amerikkalainen ei tahtoisi vastata.
Mutta otan täyden vastuun teoistani -
niin julkisista kuin yksityisistä. Siksi puhun teille nyt.
Kuten tiedätte, tammikuussa minulta kysyttiin suhteestani...
Oletteko herra Zuckerman?
Nathan Zuckerman?
Kirjailija Zuckerman. - Kyllä, mutta...
Meidän on puhuttava. Saanko tulla?
Kiitos. Kirjanne voitti jonkin palkinnon, eikö?
Se oli ehdolla... - Siitä on viisi vuotta. Mitä tapahtui?
Podette kirjoittajankammoa. Mutta minä olen vastaus rukouksiinne.
Tiedättekö kuka olen? - Dekaani Silk?
Virasta eronnut, osaansa tyytynyt entinen dekaani Silk -
jolta on murhattu... Kuulitteko?
...jolta on murhattu vaimo.
No, joko mahlanne alkavat virrata?
Nyt en ymmärrä... - Ne kusipäät tappoivat vaimoni, Nathan.
Sama kuin olisivat ampuneet suoraan sydämeen.
Kumma, ettei Iris kestänyt sitä -
niin vahva ja urhea kun oli. Mutta...
Moinen typeryys oli liikaa jopa kaikkivoivalle Irisilleni.
Vakava veritulppa. Pam!
Vein hänet sairaalaan, mutta liian myöhään.
Minun sijastani he tappoivatkin hänet.
Kaikki poliittisen korrektiuden nimissä. Siinäpä vasta oksymoroni.
Siinä kirjasi, Nathan. Saanen sinutella?
Dekaani... - Coleman. Ei muita titteleitä.
Valitan, mutta... Kirjoitan fiktiota...
Siitä tulee uusi "Mantshurian kandidaatti".
Väärä ihminen murhattiin! Ja yhden vaivaisen sanan takia.
"Kummajainen".
"Kummajainen"!
Uskomatonta. Annahan kun kerron, Nathan.
Isäni toimi kapakanpitäjänä New Jerseyssä.
Hän oli East Orangen ainoa juutalainen alalla.
Hän kävi vain alakoulun -
mutta vaati tarkkuutta sanoissa.
Ja siitä minäkin olen pitänyt kiinni.
Ehkä sinun itsesi pitäisi kirjoittaa se kirja.
Ehkä minun pitäisi.
Täytyisi kai lähteä. Yksi kysymys.
Miksi piileksit täällä metsän keskellä?
Piileksin? - Etkös sinä sitä tee?
Mikä onkaan se klassisen tragedian hetki -
jona sankari huomaa kaiken tietämänsä olevan väärin?
Peripetio tai peripetia. Kumpi vain.
Se kuvaa minua.
Pelaatko sattumoisin ginirommia?
Niin Coleman Silkistä tuli ystäväni.
Ja niin jätin erakkoelämäni -
mökissäni järven rannalla.
Olet eronnut, niinhän?
Näkeekö sen? - Olemuksessasi on irrallisuuden tuntua.
Tuttu tila. Miksi vaimosi jätti sinut?
Ensimmäinen vai toinen?
Vuosia aiemmin minussa todettiin eturauhassyöpä.
Vaikka hoito tehosi -
olin vetäytynyt metsämajaani -
kauas nykyelämän vaatimuksista.
Vuoden ajan tutustumisemme jälkeen, jona aikana hän kirjoitti kirjansa -
illastimme yhdessä monta kertaa viikossa.
Väliin pelasimme ginirommia -
ja kuuntelimme musiikkia pieneltä springfieldiläiseltä asemalta -
joka soitti 40-50-luvun orkesterihittejä.
Coleman kiskoi minut takaisin elämään -
kuten oli tehnyt Athena Collegelle.
Kuinkas kirja? - Ollutta ja mennyttä.
Siitä ei ole mihinkään.
Opinahjosta ei saa hyvää pelkällä hyvällä -
enkä voi tehdä kirjaa nimeltä "Kummajaiset" -
joka ei olisi hourupäistä vaahtoamista.
Eli...
...turhaa kaikki tyynni.
Paitsi vanhojen rakkauskirjeiden kyseenalainen hurma.
Kuka tämä tyttö on?
Hän on Steena Paulsson. - Oikein sievä.
Sinäkö? - Minä.
Tapasin hänet NYU: Ssa.
Oli vuosi 1948 ja sain opinto- avustusta oltuani merivoimissa.
Asuin Villagessa ja kävin usein kirjastossa.
"Kalastelemassa". Ja aina joku tyttö tarttui syöttiini.
Steena Paulsson. Olimme vähällä mennä naimisiin.
Se kirja muuttaa elämäsi. - En voi viipyä.
Käy sisään, etsin sen.
Kaunista.
Asun kahden muun kanssa murjussa, ilmastointikuilun pohjalla.
Kahvia? - Ei kiitos, pitäisi mennä.
Yksi kupillinen. Ei muuta, lupaan.
Kirjastokin on auki kymmeneen. - No, mikäs siinä.
Miten haluat sen? - Mustana, kiitos.
Steena Paulsson, sehän on...
Ruotsalainen nimi? - Melkein. Tanskalais-islantilainen.
Et ole New Yorkista? - Mistä arvasit?
Fergus Falls, Minnesota.
Neiti Steena Paulsson Minnesotan Fergus Fallsista -
tämä on lahjani sinulle.
"Yö on hellä", F. Scott Fitzgerald. Keskilännestä hänkin.
Kiitos. - Eipä kestä.
Se kahvi?
Kahvi...
Mistä tuo tuli? - Mikä?
Tuo arpi silmäkulmassasi. - Nyrkkeilystä. Harrastus vain.
Pidätkö sellaisesta? - Kyllä.
Älä käsitä väärin. Kyse ei ole voimasta. Fiksuus ratkaisee.
Oletteko te fiksu, neiti Paulsson?
Mitä luulette, herra Silk?
Loistavaa nyrkkeilijäainesta.
Hyvä vastaus.
No niin, katsotaanpa.
Katsotaan mitä? - Näytä.
Mitä? - Näytä, miten hyvä olet.
Olet oikeakätinen? - Olen.
Vasen jalka eteen, oikea taakse. Polvet koukkuun.
Kaksi nyrkkiä. Oikea pysyy lähellä leukaa.
Vasen tulee eteen. Sillä tehdään jabi.
Peukalot ulkopuolella.
Näin. Jabi. Jabi. Jabi.
Kokeile. - Jabi. Jabi. Jabi.
Ei hassumpi aloitus.
Iske välillä oikealla. Hämäykseksi.
Oikea koukku. Näin. Jabi, jabi, oikea...
Hyvä. - Jabi, jabi, oikea.
Muista kädet. - Tässä tulee kuuma...
Hyvä. Oikea lähellä leukaa.
Kädet. - Älä liiku! Jabi, jabi, oikea.
Jabi, jabi, oikea. - Hienoa.
Sattuiko sinuun?
Ei.
Sydämesi lyö lujaa.
En voi uskoa tätä.
En minäkään.
Meilläpäin toimitaan vähän toisin.
Voin kuvitella.
Ensin...
Ensin silmäilisimme toisiamme kirkossa sunnuntaisin.
Ja syksyn muuttuessa talveksi -
ja ilman kylmetessä...
...olisi rekiajeluja -
luistelua järvenjäällä -
ja yhteislaulua joulunaikaan.
Unohdit tukinpyörityksen -
ja omenanonginnan tynnyristä.
No niin, anna kuulua sitten.
Kerro periamerikkalaisesta riiauksesta.
Sinäkin olet amerikkalainen. Juutalaisetkin ovat.
Kuuntele. Irving Berliniä.
Tuota kuullessani kaikki sisälläni vain avautuu, ja...
...halu olla kuolematon -
ettei ikinä kuole -
käy miltei sietämättömäksi.
Tanssi kanssani. Tanssitaan. En yritä iskeä sinua.
Rentoudu, elä vähän.
Hellitä, ota rennosti! - Kunhan et laula korvaani.
Tule. Tämä tekee hyvää.
Ja ympäri. Kaunista.
Hyvä. Pikku pyörähdys.
Ja irti!
Nyt vähän steppailua. Katso tuota taivasta!
Anna mennä!
Loistavaa. Olet loistava!
Minulla on suhde, Nathan. Tapailen 34-vuotiasta naista -
etkä tiedä mitä se minulle tekee.
Kyllä minä taidan tietää.
Kun näin käy vielä tässä iässä -
täysin odottamatta ja tahtomatta -
se tulee sellaisella voimalla -
ettei mikään voi sitä laimentaa.
Ja kun nainen on 34?
Ja silkkaa tulta, Nathan.
Silkkaa tulta.
Oletko kuullut Viagrasta?
Niin, ilman Viagraa jatkaisin kohti elämäni ehtoota -
tehden syvällisen filosofisia päätelmiä -
ja toimien nuorison moraalisena esikuvana.
Ilman Viagraa en tekisi täysin järjettömiä asioita -
jotka ovat paheksuttavia -
ja asianosaisille kenties tuhoisiakin.
Mistä löysit tämän ällistyttävän naisen?
Sulkemisaika. - Kaksi minuuttia.
Me suljemme nyt. - Kaksi minuuttia vain.
Hyvä. Kiitos.
Eikö huomenna olisi ehtinyt? - Ei. Sisarellani on syntymäpäivä.
Kiitoksia.
Hei, Phil.
Herra Starr, tarkoitatteko te, että presidentti valehteli?
Kun todistaja lausuu valansa -
se on uskovalle pyhä velvoite kertoa totuus, Jumalan nimeen.
Tämä on hyvin vakava asia...
Temppuileeko auto? - Harva se päivä.
Voinko tarjota kyydin?
Minne haluatte? - Nickersonille.
Sille maitotilalle siis.
Voinko polttaa? - Siitä vain.
Kaksi lesboa pitää sitä.
Sain huoneen lypsyä vastaan.
Työskentelette postissa ja maitotilalla?
Ja yliopistolla.
Faunia Farley, huoltohenkilöstö. Niin nimilapussani lukee.
Olette toiminnan ihminen. - "Toiminta on ajattelun vihollinen."
Kuka sanoi niin?
Kiitos kyydistä.
Haluatko tulla sisään?
Nytkö?
En ole ollut näin lähellä naista...
Sitten vaimosi kuoleman. Tiedän.
Kuule...
Tehdään yksi juttu selväksi.
Jos haet sympatiaa -
olet väärässä paikassa. Minä...
Minä en tarjoa sympatiaa.
No joo...
Kiitos kyydistä. - Hyvää jatkoa.
Ei mitään henkilökohtaista, mutta...
Sinun pitää mennä.
Minä vain...
En halua herätä kun olet täällä...
Siis ei mitään henkilökohtaista.
Tapaanko sinut vielä?
Siltä tuskin voit välttyä.
Mitä tuo on?
Kysymys kuuluukin...
...tapaanko minä vielä sinua?
Mitä mietit?
Että pilaat tämän jutun. - Enhän.
Kylläpäs. Anna olla. Älä pyri pääni sisälle.
Miksi meidän pitää puhua?
Hyvä on. Hyvä on sitten.
Mietin, että olen varis.
Miksi varis?
Sinun vuorosi. - Mietin millaista on rakastella...
Naida. - Millaista on naida vanhaa miestä?
Täydellistä.
Ei yllätyksiä.
Millaista on olla työtön?
Yksinäistä. Kuten sinullakin, kai.
Minun vuoroni.
Sen autonromun lisäksi sinulla ei ole juurikaan omaisuutta.
Ei kirjoja, ei kuvia.
"Toiminta on ajatuksen vihollinen."
Hyvä on.
Elämäntarinani. Senkö haluat?
Selvä.
Vartuin omaisuuksien keskellä.
Isäni oli todella rikas.
Paljon palvelijoita.
Koko helahoito.
Etkö usko? - Uskon minä.
Sitten he erosivat, äiti meni uusiin naimisiin.
Mies ei voinut olla kähmimättä minua.
"Muru, annas kun luen iltasadun."
Ja kohta oli sormet sisälläni.
Ei sinun tarvitse kertoa. - Itse kysyit.
Kerroin äidille. Hän ei uskonut. Kukaan ei uskonut minua.
Kun olin 14, mies yritti panna minua.
Silloin häivyin Floridaan.
Tein vähän sitä sun tätä.
Niin, no...
Minunlaiseni tytöt pärjäävät aina.
Ei omaisuutta. Kevyet kantamukset.
Lhanaa. - Kaunista.
Kuulitko jotain? - Mitä?
En kuullut mitään.
Mitä nyt? Mitä se voi olla?
Se on Les. - Kuka Les?
Ei hitto!
Ex-mieheni.
Hän seurailee minua. Hän on tuolla jossain.
Hoidan hänet. Olin kelpo nyrkkeilijä.
Kuuntele. Tämä ei ole leikkiä.
Hän on sekopää. Oli Vietnamissa kahdesti.
Hän hakkasi minua.
Kerran olin kaksi päivää koomassa.
Ei siellä ole ketään.
Tapoitteko ketään Vietnamissa, Farley?
Tapoinko ketään?
Eikös sinne menty vinosilmiä tappamaan?
"Antaa mennä vaan", ne sanoi -
ja mehän annettiin mennä.
Tehdään yksi juttu selväksi.
En ikinä satuttanut sitä.
En ikinä. Enkä lapsia.
Valetta kaikki.
Huora valehtelee. Vanhemmat oli sikarikkaita -
mutta se ei suostunut pyytämään lapsille rahaa.
Se ei välittänyt kuin itsestään.
Pitikin päästää se lähtemään lasten kanssa.
Eihän haittaa jos poltan?
Se odotti kunnes menin katkolle.
Se halusi sitä, että se voisi viedä lapset.
Käytti kaikkea minua vastaan.
Sillä ei ollut oikeutta viedä lapsia.
Nyt se nai vanhaa jutskua.
Olisi pitänyt tappaa se silloin.
Onpa kiva.
Valitan, tupakointi on täällä kielletty.
Anteeksi. - Kiitos.
Ikävää. Savuttomia melkein kaikki...
Viihdytkö? - Toki.
Coleman... En tiedä onko tämä oikein hyvä idea...
Hyvä ravintola, kalaruoat etenkin.
Anteeksi myöhästymiseni. - Hän on Faunia.
Ystäväni Nathan Zuckerman.
Hän on kirjailija, hyvä sellainen...
Mikä se palkinto olikaan...? - Antaa olla.
Opetan hänelle ginirommia...
Olet yllätysten mies.
Tahdoin vain, että tapaat ystäväni...
Coleman on kertonut sinusta. - Onko? Sinusta ei ole kertonut paskaakaan.
Kertoiko hän panevansa siivoojaa?
Miksi teet tämän? - Minkä?
Miksi? Tiedät tasan, mitä teet.
Juttuseuraako kaipaat? Pidä hauskaa. Minä häivyn.
Olen pahoillani.
Coleman... - Myöhemmin.
Olet vajonnut todella alas.
Dekaani, klassisten kielten professori.
Ja mihin olet päätynyt?
Mitä kerroit hänelle minusta? - Nathan on ystäväni, siinä kaikki.
Kerroitko että olen sinun pikku huorasi?
Et pysty naimaan naista -
jota et voi viedä hienoon ravintolaan.
Lopetetaan tämä.
Lopetetaan tähän paikkaan.
Et taida tajuta.
Minä en pysty.
En vain pysty.
Sammuta se helvetin valo!
Se on Les. Ei hätää, soitin poliisille.
Ovat tulossa.
Tämä hoituu kyllä. Pitää vain odottaa.
Mitä helvettiä sinä teet? Hän on täysi sekopää. - Niin minäkin.
Farley! Mitä tahdot, Farley?
Ulos sieltä, murhaajaämmä!
Kertoiko se? - Mitä?
Oli ottamassa tyypiltä suihin, kun sen lapset paloi. Kertoiko se?
Häivy, tai lyön aivosi hajalle! - Alas se, tai isken sen kalloosi!
Panet mun vaimoani. Haluan puhua sille.
Hei, kulta.
Hei, kultamuru. - Mene kotiin.
Kyllä tämä tästä... Mene kotiin.
Kuulitko? Piti soittaa poliisit.
Aina sama juttu. Halusin vaan jutella...
Murhaajaämmä, saatana.
Ehtiihän tässä. Miksi nait tuota äijää?
Pysy kauempana. - Mennään ajelulle.
Käydään vaan. Vitut noista. Tule.
Ne tietää minut, ei ne tee mitään.
Tuon sinut takaisin. - En halua jutella.
Näpit irti, saatana!
Tämäkö on kiitos Vietnamista? Isänmaan pelastamisesta?
Kaikesta siitä paskasta. Ja kotona muija kohteli kuin paskaläjää!
Ei enää tätä!
Ei enää!
Lhmettelit, miksen omista mitään.
Tämä on jäljellä lapsistani.
Tämä.
Se oli onnettomuus. Hän tietää sen.
Hän tietää totuuden.
Siellä oli... lämmitin...
Se kaatui, ja koko talo...
...syttyi tuleen.
Minä vain... En tiedä, mitä teen heillä.
En tiedä. Pidänkö heidät?
Hautaanko?
En tiedä.
Mitä siinä toljotat?
Liian alaluokkaista sinulle, vai?
Lähde nyt vain menemään.
Mene. Et halua olla mukana tässä.
Älä.
Älä jää.
Ole kiltti ja mene.
Mene.
Minä en pysty.
Mene pois.
Mene.
"Kaikki tietävät että hyväksikäytät itseäsi puolet nuorempaa naista."
Johan on törkeää. - Tiedän kuka sen kirjoitti.
Kuka? - Delphine Roux. Kielten ja kirjallisuuden professori.
Palkkasin hänet. Kuten heidät kaikki.
Miksi hän teki tämän? - En tiedä. Sinä se lakimies olet.
Lähetä hänelle varoituskirje. - Hän vain kieltäisi...
Käsiala on hänen. Asiantuntija voi vahvistaa.
Unohda se kirje. Mitä aiot Lester Farleyn suhteen?
Haen kieltomääräystä, lähestymiskieltoa.
Tajuatko, mihin sotkeennut? Kävisit sotaa kahdella rintamalla.
Haamukirjoittajaa ja sekopäätä vastaan.
Voin hankkia käsialatutkijan ja luotiliivin -
mutta jos tapailet yhä sitä naista, et voi välttyä skandaaleilta.
Onko hän hiv-negatiivinen? Oletko testauttanut hänet?
Käytitkö kondomia? Käyttääkö hän jotain?
Mitä jos hän haluaa vain hyötyä sinusta?
Hoidanko kohta isyysjuttua?
Luovu tytöstä, Akhilleus.
Kävin kirjallisuuskurssisi joskus ammoin.
Luovu hänestä, ja ongelmasi katoavat.
Faunia Farley ei ole sinun tasoasi eikä sinun maailmastasi.
Viime yönä kurkistit hänen maailmaansa. Ja totuus on -
ettei hän ole sen arvoinen.
Akhilleus, joka käyttää Viagraa. Onko siinä mitään järkeä?
Nelson...
Anteeksi, joko lopetit?
Nelson, olet sanankäytön mestari.
Ja niin täynnä halveksuntaa inhimillisiä ongelmia kohtaan.
Kuule, minä... - Kuule itse.
En enää ikinä halua kuulla sinun itseriittoista ääntäsi -
tai nähdä omahyväistä, liljanvalkeaa naamaasi.
Anna mennä! Hyvä! Hyvä!
Riittää jo. Riittää.
West Point ensi viikolla. - Kaveri on pari kiloa painavampi.
Mutta hidas. Voitat helposti.
Pittin valmentaja tulee. Hän on kaverini.
Haluaa nähdä sinut kehässä. - Ja?
Kun hän näkee sinut ja kuulee arvosanoistasi -
stipendi on melko varma.
Pitt ei käy. Isä haluaa, että menen Howardiin.
Isäsihän on optikko.
Oli. Lama vei häneltä työt.
Nyrkkeile nyt vain hänelle.
Katsotaan sitten miten käy.
Yksi juttu.
Älä sitten kerro, että olet värillinen.
Älä kerro? - Älä mainitse sitä.
Et ole yhtä, et toista. Olet Silky Silk.
Eikö hän arvaa? - Mistä muka?
Olet East Orangen huippuoppilas, Doc Chiznerin tallissa.
Luulee sinua juutalaiseksi.
Olet myöhässä! - Tiedän.
Walter on lomilla. - Piilota tämä.
Anteeksi, että viivyin. Hei, äiti.
Walt. - Cole.
Mitä kuuluu? - Hyvää.
Sinäkö pidät valmistujaispuheen? - Kyllä.
Tuolla keskiarvolla ilman muuta.
Niin, olemme ylpeitä Colemanista.
Saako tiedustella, kuinka meni? - Missä?
Tänään, kehässä. Voititko vai hävisitkö ottelusi?
Kerroitko sinä? - Ole hyvä ja vastaa.
Minä voitin.
Montako ottelua olet voittanut?
Yksitoista.
Ja montako olet hävinnyt?
En yhtään. - Vielä.
Milloin aioit ryhtyä ammattilaiseksi?
Isä... - Tämä ei koske sinua, Walter.
Esitin kysymyksen, nuorimies.
Doc uskoo että saan urheilustipendin.
Ehkä Pittiin.
Menet Howardiin kuten Walter. Ja mikäli aiot lääkäriksi -
sinulle ei ole hyväksi takoa käsiäsi nyrkkeilykehässä.
Jos olisin isäsi, arvaa mitä sanoisin?
Sinä olet isäni. - Noinkohan?
Jospa Doc Chizner on isäsi.
Hän on vain valmentajani.
Hän opettaa nyrkkeilyä. Sinä olet isäni.
Jos olisin isäsi, tiedätkö mitä sanoisin?
Sanoisin: "Voitit tänään, hyvä."
"Nyt voit lopettaa voittamattomana."
"Olet lopettanut."
Suonette anteeksi, en halua myöhästyä junastani.
Poika! - Niin, herra?
Kala on ylikypsää.
Olen pahoillani. Tuon teille heti uuden.
Monesti eläissänsä arka kuolee, Mies uljas maistaa kalman kerran vain
Kaikista kummista mit' olen kuullut On suurin kumma ihmisien pelko
Vaikk' älyävät kuolon täytymykseks, Mi tulee, kun se tullaksensa on...
Clarence Silk tunsi nämä Julius Caesarin sanat.
Hänessä oli suurta älykkyyttä -
rohkeutta ja kunniantuntoa.
Ennen kaikkea hän omistautui perheelleen.
Vaimolleen Dorothylle, pojilleen Walterille ja Colemanille -
ja silmäterälleen Ernestinelle.
Clarence Silk oli hienoin tuntemani mies.
Oletko työvuorossa?
Tänä yönä?
Parempi näin, minulle ainakin.
En tuntenut häntä, äiti.
En oikeasti.
En tiennyt, mitä hän sai kestää -
päivät pääksytysten.
Hän ei halunnut, että tiedätkään. Hänestä se ei ollut tarpeen.
Mutta jos on värillinen, on sama kuinka paljon tietää.
Vaunupalvelijaksi päätyy kuitenkin.
Hän teki niin, jottei sinun tarvitse.
Coleman, älä ole huolissasi.
Isäsi vakuutus ja koulumenestyksesi -
takaavat pääsysi Howardiin.
Walt on kertonut Howardista.
Siellä puhutaan neekereistä -
"meistä neekereistä."
En harrasta politiikkaa, äiti. En ymmärrä mikä se "me" on.
Kuka luulet olevasi?
Tiedän kuka olen. - Sinun on oltava ylpeä rodustasi.
Entä minä?
Enkö voi vain olla ylpeä itsestäni?
Enkö saa itse päättää omasta elämästäni?
En pysty väittelemään kanssasi.
Älä sitten. Ei väitellä.
Olet minulle rakas, äiti.
Mutta älä pyydä menemään sinne.
Coleman, olet vasta 18.
Mitä sitten aiot?
Istumaan.
Onko ilmoittautumiskorttia? - On.
Valkoihoinen
Tervetuloa merivoimiin, nuorimies.
No, oliko lakimies huolissaan Farleysta?
En halua puhua Farleysta. Hoidan hänet.
Sanoit itse että mies on psykopaatti -
ja ollut suljetulla osastolla, kahdesti!
Mitä jos poliisi ei olisi tullut heti?
Ei Farley noin vain katoa maan pinnalta.
Se toistuu vielä, ja silloin onnesi voi kääntyä.
Eli heitän tytön suden suuhun, niinkö? - Sinua minä ajattelen.
Sitä hän odottaakin. Hänelle seksi ja petos ovat yksi ja sama asia.
Miehen virheet liittyvät useimmiten seksiin.
Mikä elvyttää, voi myös tuhota. - Tiedän.
Enkä piittaa hiton vertaa. - Näillä asioilla on hintansa. Mieti nyt.
Puhutaan että saatoit hänet raskaaksi, ja hän yritti itsemurhaa.
Mitä muuta ihmiset puhuvat?
Mitä muuta he puhuvat, Nathan? - Älä katso minuun noin.
Tiedän että se on soopaa. Olen sinun ystäväsi.
Käyttäydy sitten niin! Lakkaa tuomitsemasta minua ja häntä!
Mitä haluat minun sanovan?
Myönnä, että tässä suhteessa on jotain erityistä.
Jotain, mikä... ansaitsee kunnioituksen.
Olit oikeassa, seksistä on kyse.
Haista sinäkin paska. - Coleman!
Hyvä on. Hän ei ole ensirakkauteni. Eikä suuri rakkauteni.
Mutta hän on viimeinen rakkauteni.
Eikö se merkitse jotain? - Kannattaako sen takia kuolla?
En pelkää kuolemaa, Nathan.
Enkä minä paennut mihinkään metsämökkiin.
Tanssi minulle.
Tanssi nyt.
No, mikä ettei.
Mikä ettei.
Äläkä rakastu minuun.
Olemme mies ja nainen, kahden, tässä ja nyt.
Muu on yhdentekevää. Älä pilaa tätä.
Tämä on enemmän kuin seksiä.
Eikä ole. Unohdit vain, mitä seksi on.
Niinkö?
Tanssi minulle.
Olet ihan liian nuori minulle.
Tarvitsen paljon vanhemman miehen.
Ainakin satavuotiaan.
Tunnetko ketään pyörätuolissa olevaa?
Minä teen...
...mitä ikinä tahdot.
Monestiko olet kuullut naisen sanovan sen ja tarkoittavan sitä?
Näen lävitsesi, Coleman. Kerronko mitä näen?
Näen vihaa.
Ja häpeää.
Näen kaiken. - Lhanko totta?
Luulitko voivasi salata jotain? - Ei sitä koskaan tiedä.
Kiitos.
Herra Wilson, tulisitteko kassalle?
Voinko auttaa?
Etsin Rahmaninovin 3. pianokonserttoa...
Horowitzin levytyksenä? - Aivan.
Tännepäin.
Kävitkö East Orangen oppikoulua? - Kävin.
Ilmankos. Charley Hamilton on serkkuni.
Mitä hänelle kuuluu tätä nykyä? - Hyvää. Hän on menossa naimisiin.
Hienoa. Sitä Rahmaninovia, kiitos.
Onko hän tyttöystäväsi?
Kyllä on.
Voin tulla joskus uudestaan -
niin voimme jutella. Käykö?
Totta kai. Siinä.
Tehoaa paremmin kuin Rahmaninov.
Tanssi minulle.
Tuo oli epäilemättä -
seksikkäin tanssi -
mitä Fergus Fallsin tyttö on ikipäivänä tanssinut.
Rakastan sinua. Rakastan sinua.
Haluan viettää elämäni kanssasi.
Mitä teet sunnuntaina? - En mitään. Miten niin?
Sunnuntaina lähdemme junalla New Jerseyiin -
syömään päivällistä äitini kanssa.
Se olisi mukavaa.
Toivottavasti hän pitää minusta.
Toivottavasti suklaa käy. - Oikein hyvin.
Jos sittenkin kukkia...? - Suklaa kelpaa hyvin, samoin sinä.
Vanha lehdenjakoreittini.
Törmäsin pyörälläni herra Harrisin kuistiin.
Missä se on? - Tuolla noin.
Isä pani maksamaan, pyörän ja kuistin korjauksen.
Pelottaa.
Rakastan sinua. Tiedäthän sen?
Niin minäkin sinua.
Anteeksi että olemme myöhässä. Äiti, Steena Paulsson.
Steena, äitini.
Lhastuttavaa. Käykää sisään.
Fergus Falls on kaunis kaupunki.
Siellä on Otter Tail -järvi ja Otter Tail -joki ihan lähekkäin.
Isäni omistaa pienen rautakaupan ja lautatarhan.
Hän on huoleton tyyppi. Jos saa haavan, tuskin edes pesee sitä.
Sitkeää väkeä ne islantilaiset.
En edes tiennyt heitä sanottavan siksi.
Äitini, Rasmussen, on toista maata.
Kattaa lauantain illallispöydän jo edellispäivänä.
Minä olin jotenkin välikädessä -
ja päätin lähteä muualle opiskelemaan -
pois heidän vaikutuspiiristään. Niin minä tulin New Yorkiin.
Keskilänsi vaikuttaa mukavalta seudulta.
Coleman, eikö se olisi mukava nähdä?
New York City. Pääteasema, Penn Station.
Kulta, olemme pian perillä.
Kulta...
En pysty tähän, Coleman.
Rakastan sinua.
Rakastan sinua, mutten pysty.
Hyvät naiset ja herrat, tervetuloa St. Nicholas Arenalle.
Avausottelussa New Jerseyn East Orangesta -
73,5-kiloinen Coleman "Silky" Silk!
Viisi peräkkäistä voittoa!
Ja New Yorkin Rochesterista, 77-kiloinen -
"Sugar" Pete Cunningham. 6 voittoa, 20 häviötä.
Ota iisisti. Anna rahoille vastinetta.
Tanssita miestä 3-4 erää ja anna palaa.
Hei, kuules! Hei! Pyysin antamaan rahoille vastinetta.
Mikset jatkanut 4. erään? - Painan 73 kiloa, hän 77.
Pitäisikö ottaa turpaansa yleisön huvittamiseksi?
Ei kyllä miltään nekrulta.
Kaunista, eikö?
Pitää mennä.
Jää yöksi.
En koskaan jää.
Tämän kerran.
Huomenta.
Aamiaista? Munia ja kinkkua?
Käy istumaan.
Kuppi kahvia? Ei maitoa.
Ole hyvä.
Monica Lewinsky ei ihan heti saa töitä New Yorkista.
Onko pakko luennoida?
Lhan vitun sama saako Monica töitä.
Piittaako hän jos lypsäminen käy selkääni?
Tai siivoan postissa toisten paskoja?
Luuletko että työttömäksi jääminen eläkeiässä on isokin juttu?
Ikävä sanoa, mutta ei ole.
Isäpuolen sormet pillussa on iso juttu.
Kun oma mies tulee ja iskee rautaputkella päähän -
se on iso juttu.
Ja kun omat lapset tukehtuu hengiltä -
se on vitun iso juttu!
Älä jumalauta puhu minulle siitä.
Koska sinä et tiedä!
Ei olisi pitänyt jäädä.
Ei olisi pitänyt. Se oli virhe.
Huorakin sen tietää.
Ei mies maksa panosta, vaan siitä että painut kotiin.
Hei, Prinssi.
Minä tässä. Kai sinä muistat?
Faunia. Unohditko jo minut?
Halusin tulla käymään, mutten päässyt.
Hei. Ei ollakaan nähty... neljään kuukauteen.
Prinssillä oli ikävä sinua. Se karkasikin.
Muut linnut meinasivat tappaa sen. Sillä on vääränlainen ääni.
Kun se on ihmisen kasvattama.
Se on ollut ihmisten kanssa koko ikänsä.
Varis, joka ei osaa olla varis.
Ensimmäisen kerran yritin... kuukausi heidän kuolemansa jälkeen.
Laittauduin hienoksi. Äitikin olisi ollut ylpeä.
Tiesitkö että soitin hänelle?
Halusin kertoa lasten kuolemasta.
"Äiti, Faunia täällä."
20 vuotta. Ei soittoa 20 vuoteen.
Hän sanoi...
"En tunne ketään sen nimistä." Löi luurin alas.
Se ämmä.
Miksi niiden piti murtaa ovi?
Hoitajakin sanoi myöhemmin...
"Sydän ei lyönyt. Ei ensin." Sydän ei lyönyt.
Miksei minun annettu kuolla?
En saanut sitäkään tehtyä.
Taisi tulla vikatikki aamulla.
Faunia Farley, huoltohenkilöstö.
Teen sitä mitä yleensäkin.
Missä sinä olit?
Aloin jo huolestua. - Kävelin.
Kävin elokuvissa. - Hei kuule...
Anteeksi... se mitä sanoin ja tein...
Olit oikeassa. Se, mitä minulle tapahtui, ei ole mitään.
Ei. Menetit kaiken. Vaimosi, työsi.
Koko elämäsi, yhden sanan takia. Ei se ole "ei mitään".
Ehkä. Mutta ei surua voi mitata.
Toin nämä sinulle. Donitseja.
Donitsikaupasta. Hillolla.
Kuule, jos et halua...
Jos haluat että lähden, minä ymmärrän...
Ymmärrän, enkä syytä sinua.
Miksi hymyilet? - Olen iloinen että olet siinä.
Sama täällä. Minäkin olen iloinen.
Minun pitää kertoa sinulle jotain.
Tuntui mahdottomalta -
että niin elinvoimainen Coleman olisi kuollut -
"oudossa onnettomuudessa".
Olin yhä varmempi siitä, etteivät Coleman ja Faunia voineet kuolla -
ilman että lähistöllä on ollut Lester Farley avopakettiautoineen.
Mihin aikaan aamusta nousitte autoonne?
Ennen auringonnousua.
Miksi? - Sen miehen takia.
Kenen? - Sen juutalaisprofessorin.
Miksi hänen? - Koska oli pakko.
Aioitko tappaa hänet?
Meidät kaikki. Niin oli tarkoitus.
Se oli siis suunniteltua. - Ei ollut.
Mutta tiesit, mitä teit? - Niin.
Etkä suunnitellut sitä? - En.
Olitko taas Vietnamissa? - Ei Vietnamia.
Mietitkö lapsia? Oliko se kosto?
Ei kostoa.
Etkö yrittänyt kostaa sitä? - Ei kostoa.
Olitko masentunut? - En. Ei masennusta.
Vihainen? - Ei enää vihaa.
Mutta ajoit heidän autoaan päin.
En tappanut heitä.
Minä en tappanut heitä.
He tappoivat itsensä.
Mitä mieltä olette?
Poliisin mukaan paikalta ei löytynyt jarrutusjälkiä.
Ei jälkiä törmäyksestä.
Luulen, että... Lester Farley on harhainen.
Täysin harhainen.
Nimeni on Herbert Keble. Olen yksi niistä -
jotka eivät puolustaneet Colemania -
kun häntä syytettiin rasismista.
"Coleman, en voi auttaa."
Niin minä sanoin -
ikuiseksi häpeäkseni.
Minun olisi pitänyt avata suuni -
ja sanoa se, mitä tahdon sanoa nyt -
hänen entisten kollegojensa kuullen -
että sitä väitettyä virkavirhettä ei koskaan tapahtunut.
Coleman Silk ja vaimonsa Iris -
joutuivat moraalisen typeryyden -
ja tuomitsevan yhteisön uhriksi.
Ja olin osa sitä yhteisöä.
Me kaikki olimme.
Rouva Keble.
Nimeni on Nathan Zuckerman. Olin Colemanin ystävä.
Miehenne puhe... - En ole rouva Keble.
Oletteko...?
Olen Coleman Silkin sisar.
Iris. Kaunis nimi.
Milloin se suuri päivä on? - Kesäkuun 14.
Oletko kertonut hänelle?
Milloin aiot kertoa?
Aiotko tuoda hänet syömään?
Kerroin että vanhempani ovat kuolleet.
Kuolleet?
Sinullako ei ole veljeä? Ei sisarta?
Ei Ernestineä, ei Walteria?
En tahdo olla Coleman Silk, musta klassisten kielten professori.
Niin se aina ilmaistaisiin.
Tiedät sen, samoin minä.
En koskaan pitänyt sinua mustana tai valkoisena.
Kultainen... Olit kultainen lapseni.
Kuule, äiti...
En ole...
En ole selvittänyt sitä vielä itselleni.
Hankitteko lapsia?
Luulisin.
Etkä anna heidän nähdä minua, niinkö?
Lapsenlasteni.
Sanot: "Äiti, istu Penn Stationin odotussalissa kello 11.15."
"Kuljemme ohi, minä ja lapset pyhäpukimissaan."
Syntymäpäivälahjani viiden vuoden päästä.
Ja tiedät, että olen siellä.
Mutta etkö... ota melkoisen riskin lasten suhteen?
Mikä sietämätön jännitys.
Jospa he eivät synny noin valkoisina.
Eikö siinä ole selittämistä?
Syytätkö vaimoasi suhteesta mustaan?
Minun pitää mennä, äiti.
Ajattelet kuin vanki.
Olet valkoinen kuin lumi ja ajattelet kuin orja.
Murhaaja.
Soiko ovikello? - Minä avaan.
Pysy kaukana äidistä. - Walter...
Et soita, et kirjoita, et tee mitään.
En halua nähdä liljanvalkeaa naamaasi ikinä.
Ja äitinne totteli Walteria.
Silkin suvun miehet, isästä lähtien -
ovat hyvin päättäväisiä.
Niin, äiti totteli. Mutta minä en.
Tavoittelin häntä toissapäivänä, hänen syntymäpäivänään.
Kuolinpäivänsä jälkeen.
En syytä Walteria. Hän yritti vain suojella äitiä.
Onnistuiko hän siinä?
Juuri ennen kuolemaansa äiti houraili.
Hän hoki:
"Hoitaja, viekää minut junalle."
"Minulla on sairas lapsi kotona."
Tiesittekö miksi veljenne jätti työnsä?
Käsittääkseni häntä syytettiin rasismista.
Se on jo kaiken huippu.
Koska hän käytti sanaa "kummajainen".
Nykyään tuntuu, että mikä tahansa sallitaan.
Lhmiset ovat entistä tyhmempiä -
mutta luulevat olevansa oikeassa.
Tiedättekö mikä on surullista? Nykyään on vaikea kuvitella -
kenenkään tekevän niin kuin Coleman katsoi tarpeelliseksi tehdä.
Rakentaa koko elämänsä valheen ympärille.
Hän olisi voinut lopettaa rasismisyytökset heti alkuunsa -
vain kertomalla totuuden.
Mutta siihen hän ei kyennyt.
Mahtoiko hän kertoa kellekään?
Ehkäpä.
Ehkä jollekulle.
Kai äitini sitten oli oikeassa.
Halusin olla vapaa... mutta minusta tulikin vanki.
Etkä kertonut kenellekään?
En edes vaimolleni.
En ole kertonut kellekään ennen tätä.
En ole kertonut kellekään ennen... sinua.
Miksi minulle?
Miksi kerroit minulle?
Keskustellessani Ernestinen kanssa -
päätin kirjoittaa tämän kirjan.
Kirjan, jota Coleman ei olisi pystynyt kirjoittamaan.
Tarinan hänen isästään ja äidistään -
Walterista ja Ernestinestä, Steena Paulssonista -
ja Faunia Farleysta, joka pakeni etuoikeutetusta maailmastaan -
niin kuin Coleman omasta rotuun sidotusta maailmastaan.
Mutta minulla oli vielä yksi asia tehtävänä.
Kaunis paikka.
Rauhallinen.
Kunhan pidän tämän salassa.
Mutta nyt minä tiedän.
Olette se kirjailija. - Niin olen.
Tuleeko kalaa? - Eipä juuri.
Mitä mietitte, kun kala ei syö?
Että jos minulla olisi poika, se olisi nyt täällä.
Sitä minä tässä juuri mietin.
Mistä kirjoitatte? - Lhmisistä kuten te.
Heidän ongelmistaan.
Asutte Mike Dumouchelin mökissä. Siellä järven rannalla.
Sanokaa joku kirjanne nimi.
"Lhmisen tahra". - Saako sitä jostain?
Se on kesken. Voin lähettää teille yhden.
Rupesin käymään pilkillä, kun vaimo jätti.
Ei tarvita kuin lämpöiset vaatteet ja kunnon välineet.
Niin kuin tämä kaira.
Reikä jäähän vain. Tämä menee läpi mistä vaan.
Sitten siima ja paras syötti veteen.
Välähdys houkuttaa kaloja. Pimeässäkin.
Ja tuolla on tosi pimeää.
Jos minulla olisi poika...
Pikku-Les...
...ikioma poika...
...niin varmaan kertoisin tätä nyt sille.
Täällä on kylmä. - Jo vain on.
Pitää mennä.
Nyt tiedätte pilkkimisestä. Voitte kirjoittaa siitä.
Teen sen. - Ja tiedätte salaisen paikkani.
Nyt tiedätte kaiken, herra Zuckerman.
Vaan ette kerro, ettehän?
Lähettäkää minulle se kirjanne.
Tulossa on.
Shakespeare-suomennos: Paavo Cajander
Suomennos: Outi Kainulainen Scandinavian Text Service